ELUS LELU
Tüütud lelud ja nad end ei muuda, nad tegelikult mängida ei suuda.
Tősta kätt vői tősta jalga, ise hüppamist ei alga,
teete küll, kuid tüdimust ei salga.
Ma teiega, mu lelud, küll ei mängi, ma igavlen ja haigutan end sängi!
Kui oleks mul üks lelu, kas nukk vői loom mu elus,
kuid kindlasti ta olema peab elus.
Ma räägiks oma saladusi talle ja päris komme annaksin ma talle.
Liikumatult tooli peal te, silmad ühte punkti seate,
vaikimise mängu ainult teate!
Ma teiega, mu lelud, küll ei mängi, ma igavlen ja haigutan end sängi!
Kui oleks mul üks lelu, kas nukk vői loom mu elus,
kuid kindlasti ta olema peab elus.
Ah, mul on teiega igav, lähen parem aeda kastma.
Oh kui armsake!
Ära karda! Ära karda, pisike!
Nüüd oled sa minu oma!
Sa oled nüüd minu tütreke Katja. Eks ju?
Kuhu nüüd, kuhu nüüd?
Küll sa ikka kriibid! Tuleb sulle mähkmed panna.
Ära keeruta! Ära keeruta!
Nüüd seome lindikese.
Ja teise.
Hops ja valmis!
Kui naljakas sa nüüd välja näed! Tőeline nukukene.
Mis nüüd? Mis nüüd on, miks sa nutad, ah?
Ahhaa! Ilmselt sa tahad süüa.
Kohe! Kohe ma söödan oma tütrekest.
Ära keeruta, ära keeruta! Tee kiiresti suukene lahti.
Katja, tee suu lahti! Kellega ma räägin!
Söö! Näed kui tubli!
Söö veel.
Selle eest ma kostitan sind kommiga.
No pikuta nüüd, ma kohe tulen.
Vőta!
Oi, no kes siis niimoodi kommi sööb?
See tuleb pőske pista.
Näed nii. Maitsev!
Just nii, tubli!
Oi, aga miks sa nii kuum oled? Oled haigeks jäänud?
Kohe ma hakkan sind ravima.
Otsaette panen jaheda kompressi, siis panen sinepiplaastrid
ja annan sulle vaarikamoosiga teed.
Hommikuks on kőik nagu peoga pühitud!
Katja!
Kus sa oled, Katja?
Lasi millegipärast jalga. Miks ta ära jooksis?
Jutustas Pastella